Пьотр Вяземски
Тройка

Превод от руски: Янко Димов, —

chitanka.info

Тройката препуска, вее

буйна грива всеки кон,

а звънчето ту запее,

ту заплаче с тъжен стои.

Гласовито в равнината

се разнася ясен звук —

стига до далечината

и се връща кротко тук.

Сякаш дух домашен вика

тази тройка изведнъж,

или на русалка клика

блика в звучния камъш.

Руска степ, в нощта безбрежна

поетична вест си ти —

и томителна, и нежна,

и обвеяна с мечти!

Иззад облак по небето

грейва младата луна.

Тя на пътника в лицето

хвърля мека светлина.

Кой е той? И път далечен

ли го чака по света?

От какво ли е увлечен,

та се скита сред нощта?

Дали при богат роднина

утре ще се весели,

или в горестна чужбина

младост ще изпепели?

В смут сърцето му трепери —

накъде лети сега?

Й какво ли ще намери —

радост, щастие, тъга?

Що го чака там? — Венчален

пръстен и жена добра

или факел погребален

над починала сестра?

Кой го знае! Сред небето

в облак месецът се скри,

някъде заспа звънчето,

тръпен мрак степта покри…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.